Har du en tændstik? Jeg har glemt mine.
Selvfølgelig har jeg det.
Tak. Har du lagt mærke til, at det er forår i dag?
- Ja, det er det. - Man burde ikke arbejde sådan en dag.
Nej, det er vanvid.
Vi stikker af og kommer aldrig hjem. Vi kigger på verden.
- Er du med på den? - Ja, lad os gøre det.
- Arbejder du hos Forsbergs? - Ja, på lageret.
Knap så muntert. Du har vel set, hvor jeg arbejder.
Ja, der er koldt, er der ikke?
I vinter troede jeg, min røv ville fryse af.
Hør, har du set "Sangen om kærlighed"? På Garbio.
Nej.
- Har du lyst til ... - ... at se den med dig?
- Det ville være sjovt. - Jeg kan købe billettertil i aften.
Fint, men jeg er nødt til at gå nu. Vi ses udenfor lidt i syv.
Fint.
Det er da vist forår.
Ja, føj for satan.
- Hvor er den knægt? - Han er forsvundet igen.
Send ham ind til mig med en stak fakturaer.
Er han ikke kommet af sted med pakken endnu?
Jeg lovede dem kopperne klokken tre.
Han får jo aldrig fingeren ud, og nu er han forsvundet.
Pres ham noget mere, Johan. Det skal ikke være noget hvilehjem.
Og lad ham hente nogle 53'ere i kælderen.
Ja, hvis ikke idioten hartaget de sidste og glemt at notere det.
- Hvor fanden har du været? - Hvad bilder Lund sig ind?
Forsbergs lager.
- Stik ned og hent nogle 53'ere. - Jeg har jo sagt, der ikke er flere.
Er der ikke flere? Jeg har sagt 117 gange, at det skal noteres.
Ingen dårlige undskyldninger. Hent et par dusin 28'ere.
- Skal han ikke overtil plejehjemmet? - Det er pakket.
Den møgunge forsøger altid at sno sig udenom.
Hvor bliver de fakturaer af? Har han drukket kaffe i arbejdstiden?
Ja, selvfølgelig. Jeg kommer selv med fakturaerne.
- Var der flere 28'ere? - Ja, mindst ti dusin.
Kunne man bare stole på det, men man skal jo tjekke alting selv.
- Har knægten nu ødelagt noget igen? - De gled.
Gled? Hvor er mine fakturaer egentlig? Hvor mange gange skal jeg bede om dem?
- Det hjælper jo ikke at brokke sig. - Hvilke fakturaer?
Ubrugte, selvfølgelig. Regningerne skal jo sendes ud i dag.
Tag plejehjemmet og kør, som om du havde ild i bagen.
Har du tænkt dig at flytte ind her? Se at komme af sted!
Nu må du godt kysse mig, skat.
Farvel, min elskede.
Vi mødes måske aldrig igen.
Farvel, min elskede.
Farvel.
- Var hun ikke fortryllende? - Jo ...
Der er så mange, der har det godt. De bor flot, og alle er søde mod dem.
De kører omkring i nye biler og går på de der klubber og danser.
Se en lækker bluse.
- Hvor? - Her i vinduet.
Den er da meget fin.
Du må holde om mig, så jeg ikke fryser.
Nu må du godt kysse mig, Harry.
Vi må være vældigt glade for hinanden, tror du ikke?
- Monika ... - Jeg er helt tosset med dig.
Du er den eneste ene.
Jeg fryser sådan. Vi kan ikke sidde her så længe.
Men du må holde om mig en gang til, inden vi går.
- Du er ikke sur på mig, vel? - Jeg kan godt lide dig.
- Er du sikker? - Bombesikker. Kom, så går vi.
- Hej. - Hej. Er du her allerede?
- Behøver du tage hjem, før vi mødes? - Nej, det gør jeg vel ikke.
Men jeg har jo mit arbejdstøj og den her gamle frakke på.
Ser du, jeg tænkte på, at vi kunne spise hjemme hos mig.
Min far er med i en sejlklub, og de har årsmøde i dag, -
- og min far skal mødes med dem og spise inden mødet.
Og så tænkte jeg, at vi ...
Hvor er du sød. Det bliver sjovt.
Næsten som om vi skal giftes.
Du er så sød. Der er ingen som dig.
Du er fuldstændig som en fra en film. Kom så.
Hvor bor I flot. Tænk, hvis der også så sådan ud hjemme hos mig.
Men ungerne smadrer jo alting.
- Hvem er det? - Min mor. Hun var meget syg.
- Hun døde, da jeg var otte år. - Stakkels lille Harry.
Sid ned, indtil kaffen er færdig.
- Det er bare en lille ting til dig. - Til mig? Nej da.
Næh, hvor er de fine. Tusind tak, søde Harry.
Det var så lidt.
- Mærk, hvor glat din strømpe er. - Det er dit ben, der er glat.
- Nu er det dit. - Så beholder jeg det her.
Du må beholde det hele. Jeg bliver her. Jeg nægter at gå.
Jeg slipper dig ikke.
Min far!
- Jeg orker ikke ... - Nu har han vrøvl med maven igen.
Hvordan ser jeg ud? Kan man se, hvad vi var i gang med?
Nej, den gamle ser ikke så godt uden sine briller.
Godaften. Nå, så det er Monika.
- Nu er vi vel ikke til besvær? - Slet ikke.
- Er du dårlig? - Ja, jeg var nødt til at gå.
Maven som sædvanligt.
Jeg forstår det ikke. Jeg må vel lade mig indlægge igen.
Men sid I nu bare og drik i fred.
Jeg trækkes med visse plager, lille frøken.
Men sådan er det nu engang, så det skal I ikke tænke på.
Jeg sætter mig bare ude i køkkenet så længe.
Vi må hellere gå, så han kan komme i seng.
Jeg følger dig hjem, ikke?
- Hej med jer. - Flyt dig, så vi kan komme forbi.
Tykke Nicka har fundet sig en ny kæreste.
Hold din mund, ellers sladrer jeg til portneren om, hvem der tog hans cykel.
Det kan du da ikke. Vi er jo venner.
- Flyt dig så! - Ja, jeg smutter.
Du skal nok få lov til at hygge med din fyr i fred.
Han skulle have nogle klø.
Frøken Eriksson, bed dine møgunger om ikke at sparke på min dør!
Så sig til din mand, at han skal holde op med at snorke.
Man får ikke lukket et øje, sådan som det buldrer.
Se nu at komme op.
Hasse, hent lige det skod, jeg har i frakkelommen.
- Hvad får jeg for det? - Jeg har en karamel, I kan dele.
Op med dig!
Skynd dig nu!
- Mor, lang mig lige tændstikkerne. - Hvor er de? Nå, der.
Stille!
Op med dig.
- Stå ikke der og hæng i dit nattøj. - Jeg må vel godt kigge.
Alt mer' end trofast -
- er jeg mod dig.
I mine tanker-
- er du hos mig.
Jeg længes efter dig, min elskede.
Tykke, tykke Nicka.
Hold jeres kæft.
Klap i, møgunger.
- Hvor skal den her stå? - Bare stil den her.
- Du skal fandeme ikke nive. - Der er ellers nok at tage fat i.
Jeg troede, du var holdt op med at arbejde.
Man skal jo have penge til smøger.
Jeg kan ikke klare fyre, der niver.
- De kan gå hjem og nive deres damer. - Det er vel ikke lige så sjovt.
- Hvor er jeg træt af det her. - Jeg skal nok muntre dig op i aften.
Gider du lige. Jeg har fyr på.
Også dig? Alle de gamle forsvinder.
- Selv Pyret forlovede sig forleden. - Den gamle kommer.
- Nilsson. - Svensson.
Det er lige så slemt. Jeg lovede at lægge ud for en halv abe.
Jeg hører, du har penge. Skynd dig, inden Systembolaget lukker.
Stemmer det? Det var da herligt. Pil bare de dårlige fra.
- Nu skal jeg løfte dig op. - Slip mig. Hvor er du åndssvag.
Tag med mig på landet på søndag. Jeg har brændevin.
- Jeg har fået nok af dig. - Jaså?
Lad være!
Fint nok. Så kan du blive her, til fanden kommer og afløser dig.
Her er kvitteringen.
- Skal du ikke op i seng, Hasse? - Jeg har ikke tid.
Vel skal jeg da have en gibbernakker.
Det smager fint.
- Vi ses. - Vi ses, gutter.
Hvad er der los?
- Kan du ikke huske det? - Hvad?
- Det er 25 år siden, vi mødtes. - Nå ja.
Det havde jeg helt glemt. Men det havde du husket.
Ja, og jeg har købt kage og brændevin.
Hvor herligt. Hvor bliver ungerne glade.
Til ære for dig, min tøs.
- Nej, men Ludde dog. - Nå, så røg den også ad helvede til.
Kan man ikke få lov at læse i fred?
Vi hentertællepråsene frem og fejrer jul igen.
Fint, ikke? Det er ligesom juleaften. Og så har jeg en halv liter her.
- Hør, har du en saltagurk? - Ja, inde i skabet.
- Skal du sparke til min nye sko? - Hold styr på dine sager, tøs.
Du er selvfølgelig fuld igen.
Jeg skal give dig fuld, din rapkæftede barnerøv.
Lad nu være at flæbe. Jeg snublede. Man bliver jo så rasende, når ens ...
Du skal ikke slå! Drik du bare! Jeg gider ikke være her mere!
Hun blev vist vred.
Gamle idiot!
- Hvad er der galt, Monika? - Min far er ikke rigtig klog.
- Græd nu ikke. Hvad har han gjort? - Han slår mig.
- Slår han dig? - Han er jo ikke rigtig klog.
Hvor har du været? Du var ikke på arbejdet.
Min far blev syg. Jeg kørte med ham til hospitalet.
Så kan jeg jo bo hos dig.
Min faster har nøgler. Hun gør rent. Hun kan komme når som helst.
Jeg går ikke hjem. Jeg vil ikke. Jeg kan ikke!
- Måske er der en mulighed. - Du må gøre noget.
- Vent her. Jeg går op og ser efter. - Jeg vil med.
Hun er deroppe.
Min kollega skal låne min sovepose.
Han skal ud og ligge i telt. Han har fået fri.
- Inden midsommer? Det er for koldt. - Jeg har jo lovet ham det.
Ja, det er klart. Det kommer jo heller ikke mig ved.
Men det er underligt, at forældrene lader deres børn ligge i telt nu.
- Så smutter jeg. - Vær nu ikke væk for længe.
- Du er måske gået, når jeg kommer. - Nej, jeg er her nok til midnat.
- Vi kan bo i min fars båd. - Hvor er den fin.
Her lugter lidt af maling, men det er ikke så slemt.
Hvor er jeg våd. Men det er for koldt at smide frakken.
Soveposen er varm.
Det er synd at krølle kjolen.
Smid bukserne, så du ikke ødelægger pressefolden.
Sikke nogle flotte lange ben, du har.
Kom nu.
Lampen.
Hvad sker der?
Jeg har sovet over mig. Der bliver ballade på arbejdet.
Tænk, at du gider. Jeg sagde op i sidste uge.
- Bliv her. Blæs på arbejdet i dag. - Det er ikke det værd.
Jeg er her lidt over fem. Jeg køber lidt mad, vi kan lave her.
Du, Harry, har du et par kroner? Jeg er helt blanket af.
- Er det her nok? - Det tror jeg.
Hej hej.
Pas godt på dig selv.
- Nå, så nu gider du komme? - Jeg sov over mig.
Vi har så travlt i dag. Det er noget forbandet sløseri.
- Skal de her ud først? - Nej, pak dem der. De haster.
Johan, den gamle kommer.
Nu vanker der. Mester ved godt, du kom for sent.
- Nå, så passede det dig at komme? - Jeg hørte ikke uret. Min far er syg.
Han er sammen med dårlige kvindfolk. Den lille runde tøs fra grønthandlen.
- Det skal du ikke blande dig i. - Hvabehar? Skal du svare igen?
- Den satans ... Den knægt er umulig. - Den tone hører ingen steder hjemme.
Der er desuden blevet klaget over dig, så pas hellere på.
- Der kan du høre. - Man får jo ikke andet end skældud.
- Jeg kan lige så godt holde op. - Du har en uges opsigelse.
Lad drengen gå. Du kan jo skrive ham en anbefaling.
Han får ingen løn for den her uge, men feriepenge skal han jo have.
- Ja, så er det klaret. - Se så at komme i gang.
- Nu må du selv pakke. Jeg smutter. - Det var satans.
- Vi har så meget at bestille i dag. - Det kan jeg da ikke gøre noget ved.
- Du, Johan, jeg har en lille ... - Ja, jeg kommer.
Monika?
Nu kan vi tage lige, hvorhen vi vil.
Ja, kan du huske, hvad du sagde, første gang vi talte sammen?
Nu kan vi blæse på dem, der er på nakken af os.
Jeg hader dem. De skulle slås ihjel. Alle, der vil stå i vejen for os.
Nu kan de gøre, som de vil med deres grunker.
Vi stikker af med det samme.
Skynd dig.
Kom så.
Harry. Vågn op. Skynd dig lidt.
Jeg har sovet over mig!
- Jeg har da ikke sovet over mig. - Nej, jeg har kogt kaffe.
Kunne du selv betjene blusset? Hvor er du dygtig.
Kom nu.
Harry!
- Tænk, de arbejder hos Forsbergs nu. - Og nede i min gamle kælder.
De bærer kasser ned og vejer af. Der er støvet og beskidt.
Vi har gjort oprør, Monika. Mod alle de andre.
Kan du huske den novelle, vi læste i går? "Den lovløse elsker."
- Jeg kan jo ikke danse. - Du er den flotteste fyr alligevel.
Kom nu.
Vent lidt.
Lad os gå. Jeg ved, hvor der ligger en meget flottere badebro.
Så kom.
- Er det ikke Lelle? - Du er tosset. Kom nu.
Jeg har på en måde altid været lidt ensom.
Min mor blev syg, da jeg var fem år.
Så var hun syg, til hun døde. Da var jeg otte år.
Far blev nok lidt sær af det. Han blev så tavs.
Vi sad derhjemme om aftenen, far og jeg, og ingen sagde noget.
Vi sad der bare.
Jeg har aldrig været ensom. Vi er så mange derhjemme.
De små skændes og ødelægger alting.
Far kæver bajere og er på snus og kommer hjem og skælder ud.
Nogle gange slår han. Men han er også ret sjov.
Du har vist haft det sjovere end mig.
Monika, jeg har overvejet at gå på aftenskole.
Man kan blive ingeniør, hvis man bliver ved længe nok.
Jeg har altid været vild med motorer. Jeg lavede bådmotoren sidste efterår.
Hvis du bliver ingeniør, så gifter vi os. Det bliver da sjovt.
Jeg tror, jeg er gravid.
Tror du det?
Så må vi tage hjem med det samme. Jeg må hjem og tjene penge.
- Du skal have ordentlig mad. - Nej, jeg vil ikke tilbage.
Den her sommer skal være, præcis som den er.
Harry, jeg kender ingen, der er så dejlig som du.
Monika, vi må få noget godt ud af livet.
Vi to skal bare holde af hinanden.
Og jeg skal læse og arbejde og tjene godt, så vi kan gifte os -
- og bo hyggeligt og fint sammen.
Os og så den, der måske er på vej.
Du arbejder og kommer hjem, og så står jeg klar med maden.
Og så skal vi have søde små børn, som vi kan gå tur med om søndagen.
Jeg skal gå hjemme og passe børn og være fint klædt på hele tiden.
Vi skal have det dejligt sammen. Vi skal altid holde sammen.
Bare du og jeg.
Kom nu.
Vent lidt.
Et, to, tre, et, to, tre. Nu har du den. Kom så.
Nej, hvor er du klodset.
Prøv nu at følge lidt med.
- Du holder jo ikke takten. - Det er dig, der er klodset.
Nu svinger det. Se selv.
Hvad laver du?
Båden brænder. Der er nogen.
Harry, lad mig se dig.
Hvor ser du ud.
Se nu der.
Du bløder noget så for færdeligt.
Nej, lad være!
Monika, vores nabo flytter.
Stegte svampe, kogte svampe, svampesuppe og svampe mig her og der.
Hvis vi bliver ved på den måde, bliver ungen til en svamp.
- Vi må finde på noget. - Vi burde nok tage hjem.
- Nej, det vil jeg ikke. - Du skal jo have rigtig mad.
Kan du huske den have, vi så forleden? Æbler er trods alt bedre end svampe.
- De havde også kartofler. - Tænk, hvis vi bliver taget.
Der var ingen, der så mig tage mælken, selv om du var møgbange.
- Du skal da have mad, men ... - Jeg kan da bare tage af sted alene.
- Du skal da ikke sejle alene. - Så lad os gøre det.
- Vent, til det bliver mørkt. - Der er ingen derude nu.
- Det er lørdag. Så tager folk herud. - Den så forladt ud. Vi kan da kigge.
Ja, man kan jo altid kigge.
Er De vanvittig? Göran!
Nej, hov! Kan du så stoppe! Sådan ja, hold du dig bare i ro.
- Av, lad mig være! - Hold dig i ro.
Så let slipper du ikke, min pige. Nu skal vi se nærmere på dig.
Hun stjal fra kælderen. Jeg troede først, det var en rotte.
- Jeg tabte mælkeflasken af skræk. - Det var en ordentlig rotte.
Ja, det er nok bedst, hvis vi overlader dig til politiet.
247, tak.
Må jeg tale med sognefogeden?
Hvad hedder du?
Ja, netop.
Mange tak, hr. sognefoged.
Han kører med det samme. Der er kun ti minutter i bil.
Desuden ved han, præcis hvor vi bor, så du kommer nok i detentionen i nat.
Men det er måske ikke første gang.
Spis nu.
Nå, så det passer dig ikke.
Jeg tror næsten, jeg skal have en øl for at slappe af.
Nej, lad den være!
- Göran! Göran! - Jeg kommer!
Hun tog stegen! Løb efter hende!
Harry.
Harry!
- Hvorfor kom du ikke og hjalp mig? - Jeg vidste jo ikke, hvor du var.
Du fattede vel, at jeg var blevet taget!
Du skulle jo blive i båden. Jeg troede, du var gået på æbleskud.
- Så havde vi ikke fået nogen steg. - Det var for farligt!
Hvis ikke du kan skaffe ordentlig mad, må jeg ordne det selv!
Min fod gør så ondt. Jeg tror, jeg er vredet om på den.
- Lad mig se på den. - Av, det gør ondt! Lad være!
Det er nok ikke så alvorligt.
Jeg er så træt af det hele. Og så skal jeg have den unge.
Det hele er noget skidt, og jeg har ikke noget tøj!
Vi skal nok få det bedre.
Vi kan ikke blive ved sådan her.
Vi må gifte os, og jeg må begynde at arbejde, så jeg kan forsørge os.
- Jeg vil ikke tilbage til byen! - Men du vil heller ikke være her.
Jeg vil ingenting! Jeg vil ikke!
Hvorfor skal nogle have det så sjovt, når andre keder sig sådan?
Monika, vi har jo hinanden.
- Har vi ikke mere te? - Nej, vi tog det sidste i går.
Og der er ikke mere sprit til blusset. Vi må vente, til vi kommer til byen.
Vi har haft en dejlig sommer.
I dag bliver det hele anderledes.
Det bliver herligt at komme til byen igen, ikke?
Vi har ikke været i biografen, siden vi så "Pigen, der var en drøm".
Nej, vi har selv drømt.
Nu er vi i byen, Harry. Vi er hjemme igen.
Vi skal nok klare det. Det skal vi nok vise dem.
Nu har jeg noget at arbejde for. Og nu kan jeg arbejde.
Min bror har været syg i et halvt år, og nu er han på hvilehjem.
Derfor må jeg tage mig af de unge, og som pastoren ved, -
- så venter frøken Eriksson en lille, og de vil selvfølgelig gerne giftes.
Hvor gamle er de egentlig?
Harry er lige fyldt 19, og pigen er ikke 18 endnu.
Jaså. De er meget unge.
Havde det ikke været for barnet ... Men vi og de unge synes jo ...
Undskyld mig. Pastor Lindemann.
Ja, goddag. Nå?
Nå da, 18.000?
Jeg forstår. Tak.
Fru Lindström ved jo, at I må gå til kongen. De papirer har vi ikke.
Det er klaret. Jeg har alle papirerne.
Vi håbede, at pastoren kunne vie de unge mennesker i al sin enkelthed.
Ja, selvfølgelig. Jeg forstår. Så skal I udfylde nogle papirer.
Bare rolig. Måske får du tvillinger. De ringer, så snart det er overstået.
Hallo? Ja, han er her.
Værsgo, Lund.
Det er Lund?
Så det gik altså godt? Og hun har det fint?
Klokken syv.
Mange tak. Tak.
Blev det til noget, eller var det luft?
Ja, en pige. Og det gik godt.
Hun vejede lidt overtre kilo.
Gå nu. Du skal ikke gå her og drysse. Du skulle nødig skære fingrene af.
Kom igen i morgen tidlig. Ædru.
Gå hjem og tag dit stiveste puds på, og så skal du købe blomster.
- Du skal købe nelliker. - Røde nelliker, ikke?
Nej, du, som er så ung, skal købe grønne.
Harry!
- Hvordan har du det? - Fint. Sikke nogle fine blomster.
- Er du ked af, at det blev en pige? - Nej, det ved du da godt.
Så blev lille Harry ikke til noget.
- Hun skal hedde Monika, ikke? - Nej.
Jeg synes, June er meget sødere.
June Monika.
Skal du ikke over og se hende?
Sådan ja.
Nu skal baby sove.
Lille pus.
Min lille pige. Sov nu.
Kan du ikke få hende til at sove?
- Måske er du bedre til det. - Nej, hun falder nok snart i søvn.
"lfølge Pythagoras -
- er "a" i anden plus "b" i anden lig med "c" i anden.
Altså er sinuskvadratens cosinuskvadrater ens.
I gør klogt i at repetere dette i sammenhæng."
Monika, vågn op. Klokken er halv otte.
- Derfor behøver du da ikke vække mig. - Har du glemt, at faster kommer?
Jeg kan ikke holde hende ud. Hun ævler løs om oprydning.
Men du ville jo selv ...
Ja, det er da rart, at hun tager sig af ungen, mens du er væk.
Snup de her.
- Er det nok? - Det bliver ikke til meget luksus.
- Du kommer hjem på fredag, ikke? - Jo, det er meningen.
Jeg får 25 kroner om dagen i diæt. Så bliver der måske råd til lidt godt.
Hvorfor skal vi altid være så fattige?
Måske bliver det bedre en dag. Bare vent, til jeg har læst færdig.
Ja, men hvad så med nu?
Vi har ikke råd til at gå i biffen. Man lever som svin.
Vi kan måske feste, når jeg kommer hjem.
Vel kan vi ej. Desuden har jeg ikke en trævl at tage på.
Jeg gør jo, hvad jeg kan!
Glem nu ikke at betale huslejen. I dag er absolut sidste frist.
Jeg trængertil en ny jakke.
Du tager af sted, og så kan jeg gå herhjemme og kede mig.
Tag det nu roligt de her dage, hvor du slipper for June.
Og glem nu ikke at lade, som om du er begyndt at arbejde.
Nej, det var en god ide, jeg fik.
Jeg blev vanvittig af at have den unge her dag og nat.
- Goddag, faster. - Goddag.
Jeg skal nok tage mig af det.
Selv om det er længe siden, ens egne var så små.
- Det er sødt af dig. - Man må jo hjælpe til.
Det var da dejligt, at firmaet gav dig den opgave.
Hvad er der?
- Pas på dig selv. - I lige måde, du.
Næste stop: Stockholms Central.
- Så er vi snart hjemme. - Det bliver skønt. Vi har knoklet.
Jeg tænkte også: "Vi får aldrig plads til den der."
Jeg ved fandeme ikke, hvordan vi fik klaret det.
- Er du træt, knægt? - Nej.
Du har ellers grund til at være det. Det tager tid at vænne sig til det.
- Det er kun tredje gang, du er med. - Lund burde være fast mand.
Han kan jo bestille noget.
Den knægt, vi havde før, stak af, hver gang man vendte ryggen til.
Ja, hvis det er det, du vil. Du går godt i spænd med os.
Og vi synes alle sammen om dig.
Det er satans, så smuk byen er. Det er det samme hver gang.
Stå nu ikke og fald i staver.
Hvis du skynder dig, kan du nå ned til din dame, inden du skal på arbejde.
Hun gør nok store øjne, når man kommer hjem en dag før tiden.
"I har knoklet for at komme hjem, så du må virkelig have savnet mig."
Hun bliver nok ikke glad for overraskelsen, hvis hun har selskab.
Byen er nu engang byen. Halløj, for satan.
Jeg er ligeglad. Gør du bare, som det passer dig.
- Det har du gjort længe. - Du er jo ikke til at snakke med.
Stå ikke bare der og glo!
Vi skal nok skilles. Vi kan ikke blive ved sådan her.
- Du synes, det hele er min skyld. - Det er lige meget, hvis skyld det er.
Du har aldrig brudt dig om mig. Du har bare studeret.
Det har jeg vel. Men det var for, at vi skulle få det bedre.
Du snakker om at spare, selv om vi lever som svin.
- Du købte da nyt tøj. - Jeg skal jo have noget at tage på!
Vi kan blive smidt ud når som helst, men det kan vel også være lige meget.
Det vil jeg skide på! Jeg orker ikke at høre på dit brok!
Tror du måske, jeg orker at skaffe penge til huslejen?
Det var dig, der gjorde mig gravid! Ellers var vi aldrig endt sådan.
Jeg orker ikke nu. Jeg vil sove. Vi må tale om det i morgen.
Nu skal jeg hjælpe dig.
Og jeg er også blevet grim.
Vi må forsøge at få orden på det her. Jeg ved ikke, hvorfor vi er endt her.
Du har aldrig brudt dig om mig. Du har bare studeret.
Man har vel lov til at more sig, så længe man er ung.
Jeg har jo gjort det for vores skyld, så vi kunne få det bedre.
- Det kan du sagtens sige. - Og hvad med dig?
Hvor mange har du haft med hjemme, når jeg har været ude at tjene penge?
Hvor er du led.
Hvad er du så, når du tilmed har bollet med Lelle, den idiot?
Jeg er forelsket.
Du må ikke slå mig.
Monika ...
Det hele er jo noget bras.
Det er ødelagt og uhåndterligt. En femmer for det hele.
Og så skal De være glad for, at vi kører det væk.
Min mand gav næsten 50 kroner for lampen, og sengen ...
Godt, så 7,50 men ikke en øre mere.
Vent lidt.
Det var pænt af dig at tage dig af Monika. Jeg tager hende med hjem.
- Men to mænd kan vel ikke ... - Jo, jeg vil selv tage mig af hende.
Ja, det er jo dit barn, og når moren ikke vil, så ...
Hør, 7,50 er alt for lidt. Det er gode og gedigne sager.
10 kroner. Skal vi handle eller ej?
- Så beholder jeg lampen. - Aldrig i livet.
Har man hørt mage?